-Noe nytt? -En mann fra Bagdad vil treffe deg.
Bøddelen. Hva gjør du her?
Din bror, sultanen, planla å drepe sin brud etter bryllupet.
-Der ser du. Han er gal. -Han klarer ikke å gjennomføre det.
Enda bedre. Han er svak.
-Folket vil ikke ha en svak leder. -Jeg vil ikke forråde sultanen.
Bare ivareta mine egne interesser.
Sultanen tåler ikke drap.
Det gjør meg arbeidsledig.
Jeg har aldri sett deg nøle med å bruke rep, øks eller kniv.
Hvis du skulle ta sultanens plass...
Frykt ikke. Du skal få nok av arbeid når jeg vinner.
Gatene i Bagdad kommer til å fylles av døde kropper.
Det blir gylne tider. Det lover jeg.
Takk, Sahidi.
Takk.
Gjør klar for marsj til Bagdad.
Vi skal få vår hevn, min elskede.
-Men han lo ikke, gjorde han? -Nei, det stemmer.
Jeg lot deg leve for at du skulle avslutte historien om Aladdin.
Sørg for at den blir riktig.
Det blåste opp til storm, ikke sant?
Ja, det gjorde det.
-Hva skulle du si? -Jeg er din ydmyke tjener.
-Hva sa du? -Ingenting. Bare en detalj-
-som står i kontrakten min.
-Bokstavelig talt. -Du må adlyde meg, ikke sant?
Jeg adlyde deg?
Jeg burde kastet deg i et hav av lidelse.
Jeg burde få deg tråkket på.
Ja, du kan få det du ønsker deg.
Hva med å stanse regnet?
Jeg er overbevist om at det er andre ting du heller ønsker.
Jeg er forelsket i prinsesse Zubaida.
-Hun er kalifens datter. -Forelsket?
-Jeg så henne i en vogn. -Det pleier å skje i et lokale.
-Jeg vil ha henne. -Jeg kan gi deg ting.
Men jeg er maktesløs når det gjelder kjærlighet.
Du kan få alt i hele verden, og alt du ber om, er en jente-
-som ikke er god nok for deg.
-Du kan skaffe oss ting. -Du har skjønt det, gamlemor.
Jeg er ung nok til å være barnebarnet ditt.
-Ting som penger, f. eks. -Et slikt ønske har jeg aldri fått.
Har man penger, trenger man ikke magi.
Er det virkelig det dere vil?
Penger er vel og bra, men alle ber om penger.
Hvorfor ikke ønske seg noe nytt og spennende?
Hva med en flymaskin?
En flymaskin? Slik at du kan fly over hele verden?
Drikke drinker og få servert peanøtter?
En flymaskin. Jeg tror vi holder oss til pengene.
Ban vei for den fortryllende prinsessen.
Aladdins mor gikk ut med sin enorme rikdom.
Som vanlig fungerte det.
Vi har flere viktige anmodninger, Deres Majestet.
Det syns ikke sønnen din, Gulnare.
Deres Majestet. Hans Høyhet Alladin-
-og prinsesse Salei Suman.
De står ikke på listen. Jeg kjenner ikke til dem.
Det plager deg sikkert.
-Hvordan kom dere forbi vaktene? -Vi hadde med gaver.
-Hvilke gaver? -Uimotståelige gaver.
Så sannelig. Slike gaver kan ingen motstå.
-Vi har dem med fra Suman. -Liker De dem, Deres Majestet?
-De er dine. -Det var meget sjenerøst.
Dere skal alltid være velkomne hit. Hva kan vi gjøre for dere?
Min sønn er så sjenert. Vi har hørt om Deres vakre datter.
Min sønn, prins Aladdin, vil be om hennes hånd.
Dette er skandaløst!
To fremmede fra Suman ber om hånden til kalifens datter.
Vi kommer ikke tomhendte. To millioner gullmynter.
Kalifen trenger ikke deres alminnelige gaver.
Jeg vil ikke si at to millioner er alminnelig.
-Det er bare en begynnelse. -Majestet. Min sønn, deres datter.
Ja, akkurat. Dere kommer dessverre for sent.
Storvesirens sønn, Gulnare, er lovet bort til min datter.
De skal gifte seg om tre dager.
Vi snakket akkurat om deg. Dette er prins Aladdin.
-Han har bedt om din hånd. -For sent.
-Har jeg ikke sett deg før? -Det ville jeg ha husket.
Jeg har bryllupsgave til Dem.
-Du er for gavmild, prins Aladdin. -Han har et stort hjerte.
-Vil du ta tilbake gavene? -Nei. De er Deres.
Hvordan kan jeg hindre Gulnare i å gifte seg med prinsessen?
Vi forvandler ham til et svin. Eller enda bedre...
-En svinestek. -Fristende, men ikke helt min stil.
-Hva med en ulykke? -For brutalt.
Før du foretar deg noe, bør du finne ut om hun føler noe for deg.
Kanskje hun er en slik som elsker menn hun ikke fortjener.
Eller omvendt. Menn kan elske kvinner de ikke fortjener.
-Hvorfor det? -Kjærlighet er ikke slik.
Kjærlighet er galskap. Verken prins eller tigger kan kontrollere den.
Var det ånden eller du som sa det?
Det var ånden.
Hva er det, Jafar? Du får meg i dårlig humør.
Mine nyheter vil gjøre det verre. Broren din mobiliserer en hær.
-Hvor stor? -Stor nok.
Kom og legg deg, min elskede.
Drep ham, Shazanan!
Forræder!
Vakter!
Du har nok rett. Kanskje elsker hun Gulnare og ikke meg.
Men jeg kan ennå finne det ut. De skal gifte seg først i neste uke.
Gulnare og prinsessen gifter seg i morgen.
Hvor kommer du fra, lille venn?
Kom hit, lille venn.
Jeg skal gifte meg i morgen.
Med Gulnare.
Alt er klappet og klart.
Du vil ikke forstå det.
Men jeg har truffet en sjarmerende, ung mann.
Det er ingen vits i å tenke på det. Om bare...
Det er de sørgeligste ordene i alle språk.
Om bare...
Hva fikk du vite, Aladdin?
Hun elsker ikke Gulnare. Hun elsker meg.
Du har alltid vært en liten apekatt.
-Jeg sa akkurat til mor... -Prinsessen giftet seg-
- for en time siden i hemmelighet. -Nei.
Storvesiren lar seg ikke stoppe av en liten apekatt.
Selvsagt ikke. Hun er klok, vakker, velstående.
Og fleksibel.
-Er ekteskapet fullbyrdet? -Ikke ennå, men snart.
Han er litt av en akrobat på det seksuelle området.
Hvis Gulnare fikk leve på ny, ville han fremdeles elske seg selv.
Det som er ment å være, kan ikke endres.
Jeg skal tenke på noe hyggelig.
Den unge prinsen fra Suman.
Min lille due. Det er meg, din ektemake.
Hvem ellers? Jeg er her.
Min elskede. Du er like vakker som...
Like vakker som...
Jeg får vel gjette.
Gulnare?
Hvor er du?
Det er en fornærmelse mot min datter og mot meg.
Du stinker!
Det ville du også gjort, om du hadde sittet i et toalett.
Han foretrekker toalettet framfor kvinner. Det er noe galt med ham.
Ekteskapet er annullert!
Forsvinn!
Tre millioner i gull er mye for min datters hånd.
-Jeg elsker henne. -Bra. Det hjelper.
Men jeg kan ikke godkjenne det før jeg vet at hun får det bra.
-Du har ikke noe palass. -Jeg holder på å bygge et.
Du kan få gifte deg med henne når jeg ser det ferdig.
Det er ferdig om en uke.
Da kjenner du ikke byggherrene. Dette tok et år å bygge.
-Mitt tar en uke. -En uke?
Jeg liker deg, mester Aladdin.
Jeg har hatt 200 herrer i mitt liv.
Du er den mest fornemme av dem.
Men husk, jeg lever med Salomos forbannelse i ansiktet.
Jeg svikter deg hvis jeg finner det for godt.
-Naturligvis. Jeg bærer ikke nag. -Du bærer ikke nag.
-Jeg må overleve. -Må vi ikke alle det?
Kanskje det.
Nå, dødelige vesener. Hvor er komplimentene?
-Praktfullt! -Det beste siden Taj Mahal.
Vi går og ser oss rundt.
Mye bedre.
Det var kanskje den lykkeligste dagen i Aladdins liv.
Han burde ha vært litt mer pessimistisk.
Han sa alltid at pessimister vet hva som foregår.
Mustapha. Du arbeider for hardt.
Du har rett, Hector. Men det er så mye som må læres.
Jeg er naken! Hva er det som skjer?
Jeg sverget en gang ved Hectors fjær.
Si meg, Harpe. Døde Aladdin i grotten?
Nei, han døde ikke Nå skal han giftes
Mustapha mistet besinnelsen
Hvem skal han gifte seg med?
Den vakreste blomsten i hele landet
Nemlig prinsessen av Samarkand
Bytt din gamle oljelampe mot en ny.
Det stemmer. Jeg bytter gamle lamper mot nye.
Kom og se.
Det er altfor tidlig.
Det er det, min kjære.
-Ringen er nydelig. -Den er din.
Du er så gavmild, min elskede. Har du alltid vært rik?
Alltid.
Far var rik, og hans far før ham.
-Vårt navn er det eldste i Suman. -Du er slik en prins skal være.
Du er stilig, galant, gavmild.
-Men moren din... -Hun er eksentrisk.
-Det har hun råd til å være. -Jeg liker henne. Hun er spesiell.
Hun er en frisk pust. Jeg kjenner ingen som henne.
Jeg kjenner ingen som du.
De hadde bare øyne for hverandre, og merket ikke hva som skjedde.
-Hvorfor deler du ut lamper? -Det er ingen hake ved det.
Der jeg bor, verdsetter man gamle ting.
Kan jeg bytte inn kona mi mot en ny?
Bare oljelamper.
Nye lamper mot gamle.
Været ikke Aladdin fare?
Vanligvis ville han gjort det, men han var forelsket.
-Og det forandrer alt? -Ja. Man endrer seg.
-Du, for eksempel. -Far trodde jeg ville forbli ugift.
Når man gifter seg, må man ofre noe.
Han mente min vilje var for sterk. Men jeg har forandret meg.
Det må være kjærlighet. Fortell om Aladdin.
Nye lamper mot gamle. Jeg gir bort nye oljelamper.
-Sa du nye mot gamle? -Det er et kupp.
Alle vil gjerne gjøre et kupp.
Takk.
Alle vil gjøre et kupp.
Hva er skjedd?
-Hvor er lampen? -Borte vekk.
Nå vil prinsessen finne ut at jeg ikke er prins.
Og kalifen ser at pengene er borte. Vi må flykte.
-Ingen i vår familie flykter! -Hvor har du hørt slikt tull?
Hva er det som skjer?
Hvor er alle sammen?
-Hvor er palasset? -Borte, som snøen fra i fjor.
Det var bare en illusjon. Det fantes verken palass eller rikdom.
Og han er ingen prins. Han er en tyv!
Du lyver. Si det til ham, Aladdin.
Det er ikke så ille.
Vi er stolte av vår arv.
Vi stammer fra det fineste tjuvepakket i hele Asia.
-Fordi du sa du var prins. -Ikke tro på alt Mustapha sier.
Han har ingen grunn til å lyve. Det har derimot du.
Nå sitter du fint i det, lillegutt.
Hvor kom palasset fra? Og pengene?
Magi.
Din utakknemlige ånd!
Hvordan kan du samarbeide med dette afrikanske nullet?
Mor!
Hva vil du? Jeg måtte opp fra sykesengen.
For en vakker slavejente.
-Hva i det ondes navn gjør du her? -Kjenner dere hverandre?
Dessverre. Vi er fjerne slektninger på min fars side.
-Jeg har hatet deg i flere sekel. -Magen vrenger seg av deg.
Det må en hel armé til for å vrenge magen din.
Ditt ekle, møkkete kryp.
Jeg har ventet lenge på deg.
-Du slår ikke en med slike på, vel? -Stå stille mens jeg vurderer det.
-Ok. Ha det. -Ånd mot ånd. Vinneren får alt.
-Lyder interessant. -Nei. Han har feberfantasier.
-Avtale. -Hans magi er sterkere enn min.
Så urettferdig er åndeverdenen. Au, jeg har tannverk.
Vi må ha de rette omgivelsene.
Nei. Jeg er ikke i så god form.
Jeg har aldri vært i god form. Jeg er i ekstremt dårlig form.
Jeg er klar, Allah. Du store skaper.
Jeg trenger deg nå. Be for meg i denne stund.
Ikke send meg ut dit igjen. Jeg er ingen match for ham.
Elsker du meg, eller var det også en løgn?
-Elsker du meg? -Gjør du?
-Alltid. -Du hørte hva han sa. Slåss.
Jeg vinner!
-Spar min kone og min mor. -Nei. Vinneren tar alt.
Men Mustapha hadde alt tapt.
Aladdin var fremdeles mestertyven.
Juksepave! Neste gang viser jeg ingen nåde.
Han stjal Mustaphas seier.
Aladdin hadde vunnet. Han hadde stjålet for siste gang.
-Typisk tjuvepakk. -Han har det etter sin mor.
Ånden i ringen fikk friheten sin.
Han lot seg ikke be to ganger.
Men ånden i lampen ville ikke ta imot tilbudet.
Da må jeg få meg jobb, feit kone og late barn. Nei takk.
Jeg har makt. Jeg har full kontroll.
Jeg vil selv bestemme når jeg skal bli fri.
Han sa imot alt. Det var slik han var.
Ville Aladdin virkelig sette dem fri og gi fra seg all den makten?
Makt er ikke så viktig.
-Hva er viktig, da? -Lykke.
Det var noe stakkars Amin Abour ikke hadde. Han hadde ingenting.
Han hadde ikke fred og ro. Ingen lykke.
-Hvem er Amin Abour? -En tigger fra Kairo.
Enda en ny fortelling.
Jeg vil fortelle om Amin fordi jeg tenkte du ville være interessert.
Hvorfor det?
Han lignet deg på en prikk.
-Meg? -Den andre hovedpersonen var-
-sultan Abrashild. Han lignet din bror Shazanan på en prikk.
Min bror? Så jeg er tiggeren, og broren min er sultanen av Kairo?
Men du vil vel spare den historien til i morgen kveld?
I morgen er det konkurranse, sponset av fortellerforbundet.
Jeg er formann.
Du burde delta. Vi kjemper om penger, du kjemper for livet.
Jeg har fortalt et eventyr, en komedie og en fantasihistorie.
Nå vil jeg fortelle noe tragisk.
Jeg sa at hovedpersonene lignet ham og broren.
-Men hvor begynner jeg? -Med begynnelsen.
Men han må ikke vite hva som skal skje i fortsettelsen.
Skal jeg fortsette? Broren vil slåss mot ham.
-Bør jeg fortelle nå? -Tidspunktet er perfekt.
Historier forteller om seire. Eller i ditt tilfelle om død.
Ja, Sahidi. Din brors hær er bare to dager unna.
-Hva vil du gjøre, Sahidi? -Vente. Det krever sterke nerver.
Jeg har lært hva sterke nerver vil si.
Amin hadde noen mynter til overs. Han gikk til nærmeste vertshus.
Imens gikk sultan Abrashild omkring og lette etter eventyr.
Abrashild hadde selskap av Nouz og Mousel.
-Det er så kjedelig å være sultan. -Er det derfor du kler deg ut?
-Jeg syns det er morsomt. -Men det er farlig.
Det er krydder i tilværelsen. Her går jeg blant vanlige mennesker.
De skulle ha visst. Nå kan jeg spille dem noen puss.
Dette er underholdende. Vi går inn.
Så får vi se hva jeg kan greie å finne på.
-Jeg gjør opp når skipet kommer. -Hvilket skip?
Skipet mitt, skjebnen min. Jeg drikker og venter på skjebnen.
-Som er? -Vet ikke, men den blir bra.
Hvis du fikk velge skjebne, hva ville du da velge?
Da ville jeg blitt sultan.
-Se på deg. Kan du bli sultan? -Spiller utseendet noen rolle?
Sultanen ble født med sølvskje i munnen. Vi andre fikk tunge.
Han er like nyttig som et glassøye i et nøkkelhull.
-Mener du det? -Var jeg sultan, skulle du fått se.
Kanskje det er skjebnen din.
-Går det bra? -Jeg har aldri hatt det bedre.
Ta ham med til palasset. Gjør nå som jeg sier!
Kom nå. Jeg gleder meg slik.
Det var en syk spøk.
Han ble stelt og parfymert. Selv ikke moren ville kjent ham igjen.
Dere vet hva dere skal gjøre når han våkner. Ingen avslører noe.
Jeg vil ha vin.
Nei, det vil jeg ikke.
Dette er en drøm.
Jeg har dagdrømt før, men...
Forsvinn!
-Hvor er jeg? -I palasset.
-Hvilket palass? -I palasset ditt.
-Hvem er jeg? -Leder og profet.
Du er sultan Haroun Abrashild.
Dette er galskap.
-Få snakke med en overordnet. -Du drakk mye i går, Sahidi.
Det har påvirket hukommelsen din.
Jeg drikker, og jeg har vondt i hodet.
-Deres Majestet. -Deres hva?
-Du er vår leder og monark. -Nei, jeg er tigger.
-Spøker Deres Majestet nå? -Nei, jeg er fylliken Amin.
Jeg er storviseren Mousel. Kjenner du meg ikke igjen?
Jo. Jeg har sett deg på gata.
Og jeg er Nouz. Jeg har ledet vaktstaben i ti år.
Hvorfor sier dere at jeg er sultan? Jeg er jo ikke det.
-Har du sett sultan Abrashild? -Nei.
Hvordan vet du at du ikke er ham?
Jeg er meg. Jeg kjenner jo meg.
Det er vinen, Sahidi. Den slører minnet ditt.
Han var ennå påvirket av alkoholen.
Amin var nesten tilbøyelig til å være enig.
Hele palasset var med på sultanens onde spøk.
Det måtte de. Ellers måtte de bøte med livet.
Stillhet for sultan Haroun Abrashild.
Verdensleder og profetens stemme på jorden.
Jeg er ingen av delene. Jeg er verken hersker eller profet.
Og jeg er definitivt ikke sultan Haroun Abrashild.
-Spøker Deres Majestet nå? -Nei! Jeg er en fyllik fra Kairo.
Hvorfor påstår da hele hoffet at du er sultan?
Se på deg selv. Du ser ikke ut som en fyllik.
Det er en konges ansikt.
I årevis hadde Amin bare tenkt på hvor han skulle få tak i alkohol.
Nå var alt annerledes. Han var en endret mann.
Så er det den kinesiske ambassadøren.
Vi har bestemt oss for å ta opp igjen samtalene med khanen.
-Dere sier at jeg er sultan? -Ja, selvsagt er du det.
-Og jeg har uinnskrenket makt? -Av guddommelig rett.
Istedenfor å snakke om khanen, burde vi snakke om mitt folk.
Om deres behov. Deres lykke.
Ikke sant? Jeg, sultan Abrashild, vil-
-iverksette bygging av nye skoler i alle store byer.
Du må overveie saken nøye først.
Da gjør jeg jo ingenting.
Her er et annet dekret. Vi skal redusere skattene-
-til halvparten.
-Er hæren underbetalt? -Utvilsomt.
Jeg har rapporter som sier at vi ikke kan vente at soldatene vil...
Jeg følger dine anbefalinger. Lønnen skal dobles.
-Hvordan skal dette finansieres? -Skjær ned på alt overflødig.
Særlig her i palasset.
Byråkratiet må overhales.
Ideene skal settes ut i live umiddelbart.
For en tosk.
Vi har fått gjort mer i dag enn på flere år.
Sultan Abrashild lo ikke lenger.
Tiggeren Amin tok oppgaven sin svært alvorlig.
Gi en larve kongelig føde, og han blir straks til en sommerfugl.
Sultanen ville avslutte spøken.
-For en spøk! -Det syns sikkert ikke han.
Jeg moret meg. Det er det som er viktig.
Hva skal du gjøre med ham nå?
Kaste ham ut. Dette er det beste med hele spøken.
Det ble en fæl oppvåkning.
Grusom.
Fra ekstrem rikdom til ekstrem fattigdom.
Det er nok til å gjøre hvem som helst gal.
Nei...
Dette er en drøm. Jeg er jo sultanen.
Jeg er sultanen.
Jeg er sultanen!
Bare en galning ville trodd at han var verdenshersker.
Men det føltes så virkelig.
Så virkelig.
Men det ble mindre og mindre virkelig med tiden.
Snart tvilte han på at det i det hele tatt hadde skjedd.
Men skjebnen og sultan Abrashild var ikke ferdige med leken.
-Du må spise litt. -Jeg er ikke sulten.
Bli her og snakk litt med meg.
Ingen vil snakke med meg. De tror jeg er gal.
-Er du det? -Jeg var det. Jeg trodde-
-at jeg var sultan Abrashild.
Jeg har drømt om å bli sultan så lenge-
-at det ble virkelig.
Var du bedre enn Abrashild?
Bare i drømmene mine.
Takk, min venn.
En god latter forlenger livet.
-Han tror han er frisk. -Kan han få være i fred nå?
Han gjorde en bra jobb som sultan. Jeg skal gi ham en sjanse til.
-Skal du gjenta spøken? -Det vil gjøre ham helt gal.
Du har da ikke humoristisk sans.
Med hilsener fra sultanen.
Det er fødselsdagen hans. Derfor får fangene et beger vin.
Lenge leve sultan Abrashild.
Amins pinsler fortsatte.
Det var et grusomt mareritt som kom til ham igjen.
Hjelp! Redd meg!
-Hva er det, Deres Majestet? -Jeg heter Amin. Er jeg blitt gal?
-Så, så. Du har bare drømt igjen. -Nei, det er dette som er drømmen.
Vi har sendt bud på livlegen.
Det var demonene som brakte meg hit. De er i luften.
Demoner!
Hør! Demonene ler av meg.
Vik unna, demoner!
Han burde ha tenkt på...
At man aldri skal dra den samme spøken to ganger.
-Han er død. -En ting er iallfall bra.
Vi slipper flere spøker.
Han døde med et smil på leppene.
-Hva gjør vi nå? Hvem arver tronen? -Ingen.
Det blir kamp om den. Det blir borgerkrig.
-Med mindre vi handler. -Hvordan?
Abrashild beordret oss til å behandle Amin som sultan.
-For en dag, ja! -Det er det bare vi som vet.
Han reduserte jo skattene.
Vi sier at Abrashild dro til Mekka, og ba vennen ta over.
-Det er jo nesten sant. -Det er plausibelt.
Legene kommer senere, Deres Majestet.
-Du har vært syk. -Har jeg?
Hvem er det?
Det var hoffnarren.
-Hva er det med ham? -Hans siste spøk var dødsmorsom.
Og han sa at vi ikke hadde humor.
Amin ble en av tidenes mest elskede sultaner.
Og Abrashild ble glemt.
Jeg så meg selv som sultan Abrashild.
Han døde av latter. Jeg forgår av frykt for svik.
Jeg var villig til å gjøre alt for å nøre oppunder frykten.
Abrashild nørte opp sin ondskapsfulle humor.
Det var ikke deg. Det var mørket inni deg.
Det er fremdeles der. Se meg i øynene.
Hvem ser du?
Jeg ser meg selv.
Som ser på deg, min elskede.
Sahidi. Hæren til broren din befinner seg utenfor byen.
Snart, min elskede.
Den er for tung. i
-Det er varmt. -En fortelling hjelper nok.
Nei. Den eneste faren du står overfor nå, er broren min.
Du redder ikke livet ditt med historier hos ham.
Han skjærer strupen over på deg.
-Det passer ikke nå. -Det passer perfekt.
Det er en utrolig historie om tre brødre som slåss mot hverandre.
Det hendte for lenge siden i Jemen.
Landet ble styrt av sultan Billah. Han hadde tre sønner.
Prinsene Ahmed, Hussain og Ali.
Prins Hussain var Jemens beste fekter.
Ahmed var en mester i bueskyting.
Prins Ali var veldig sterk.
-Nå slåss de igjen. -De vokser fra det.
Det har du sagt i ti år nå.
Se! Ikke hibiskusene mine. Ikke palmene!
Vandaler!
-Vandaler! -Kom tilbake, feiginger.
-Hva kranglet dere om nå? -Prinsesse Fatima elsker meg.
-Hun har sagt hun elsker meg. -Du er ikke noe å elske.
Hva kommer til å skje når jeg dør?
-Dere vil splitte landet. -Se hva dere har gjort nå.
Alt dette snakket om død. Far blir syk av det.
-Vi mente ikke noe galt med det. -Far skal vel ikke dø?
Men når jeg skal dø, må jeg utnevne en arving.
-Gjør det nå, far. -Husk at jeg er eldst.
Ifølge loven har jeg det siste ordet.
-Hvem foretrekker du? -Dere er idioter, alle sammen.
La det forkynnes over hele Jemen.
Jeg sender mine sønner ut på et oppdrag.
Den som kommer tilbake med verdens største underverk,-
-blir min arvtager.
-Hvor lang tid har vi på oss? -Et år.
Dere skal dra sammen,-
-og komme tilbake sammen.
Kle dere varmt, gutter.
-Og ikke forvill dere. -Nei, mor.
Brødrene la i vei ut i det ukjente.
For å finne verdens største underverk.
Vi møtes her igjen om et år. Så rir vi hjem sammen.
Måtte den beste vinne.
-Hva gliser du av? -Jeg er den beste.
Det eneste du er best i, er å måke kamelmøkk.
De hadde ikke kart. De reiste til land som etter sigende-
-skulle ha drager.
Ali red til et myteomspunnet land.
Bronsebyen Zeroc.
Den eksisterer ikke lenger. Bronsen rustet og brønnene tørket inn.
Men på den tiden var den det reneste underverk.
Brødrene mine og jeg leter etter makeløse gjenstander til far.
Jeg har noe makeløst.
Jeg har sett et teleskop før.
Ikke et som dette. Sett det til øyet.
Du trenger bare spørre, så får du se det du vil se.
Jeg vil gjerne se prinsesse Fatima av Jemen.
Der er hun jo!
Det er Fatima!
Du har rett. Det er et underverk. Kan jeg få kjøpe det?
Jeg kan ikke selge det. Det tilhører Hari Ben Karim.
-Vil han selge det? -Spør ham.
Teleskopet er ikke til salgs. Jeg har ikke behov for penger.
Men jeg kan kanskje gi det til deg som en gave.
Hva kan jeg gi deg i bytte?
Underholdning. Schaca sier du er en mester til å slåss.
Vil du slåss mot mesteren min om teleskopet?
Gjerne.
Teleskopet er mitt. Jeg har drept mennene dine.
Hva får deg til å tro at de er døde?
-Denne gangen har de kniver. -Kniver? Det er juks.
Det var juks.
Ærlig spill, mester Schaca.
Mens Ali dro derfra med sitt magiske teleskop,-
-var Ahmed på vei nordover.
Jeg er prins Ahmed av Jemen.
Jeg har hørt at du har en sjelden frukt.
Et grønt eple som kan lege alle sykdommer.
Jeg vil gjerne kjøpe det.
Det er ikke til salgs.
Er det noe jeg kan gi deg i bytte?
Kanskje. Har du spesielle evner?
Med buen.
Da skal du gjennomgå en test for å se om du er egnet til-
-å eie Livets Eple.
Jeg er imponert, Ahmed. Jeg har en oppgave til.
Så er Livets Eple ditt.
-Det er risikabelt. -Det er verd sin pris.
-Ikke for gutten. -Da går du herfra tomhendt.
-Jeg taper. -Nei, du vinner.
Du vinner ved å tape. Du ville ikke vinne for enhver pris.
Livets Eple er ditt.
Ahmed fikk med seg eplet og noen gode råd før han dro.
Hussain red mot den mytiske byen Petra.
Byen ligger nå under sand, men da var den Østens perle.
Hussain oppdaget noe helt utrolig ved Petra.
Det var to byer, ikke en.
Den andre byen lå under den første.
Det underjordiske Petra overlevde lenger.
Men nå er den også borte, oppslukt av sanden.
-Er dette det eneste teppet du har? -50 gullmynter.
-Du må være gal. -Har du råd til å kjøpe det?
-Hvis jeg vil ha det. -Det vil du.
Bli med meg.
Hvorfor selger du ikke disse i stedet?
Det er et flygende teppe.
-Det kan ta deg hvor du vil. -Jeg er en fremmed, ikke et barn.
-Det fins ikke flygende tepper. -Det fins tusener.
Og dette er et av dem.
Løft deg, teppe.
Ned.
I ro.
Du må bare si til det hvor du har lyst til å dra.
50 gullmynter, sa du? Det er det vel verd.
Jeg betaler kontant.
-Hva skal dette bety? -Vi skal rane deg og drepe deg.
Jeg kan ikke selge et magisk teppe for bare 50 gullmynter.
Det er ingen god handel.
Drep ham.
Stopp tyven!
Kom igjen.
Ta meg til møtestedet.
Vi har gjort det bra. Et magisk eple,-
-et flygende teppe og et magisk teleskop.
Har du testet dette, Ali?
Selvsagt!
-Si hva du vil se. -Jeg vil gjerne se far, takk.
Det er far.
Han er døende. Vi må hjem.
Brødrene hadde lært én ting: Man står sterkere sammen.
Det vil ta oss en uke å komme hjem.
Jeg vet en raskere måte.
De nådde fram tidsnok til å kunne redde faren med Livets Eple.
De sto sammen for resten av livet.
De styrte sammen i fred og fordragelighet.
Hvilket råd fikk Ahmed da han fikk eplet?
Verden er full av ondskap. Det er bare to måter å takle den på.
Den ene er enkel, men gal: Akseptere det, og bli en del av det.
Den andre er vanskeligere, men riktig:
Man bekjemper ondskapen, ser hvem som ikke er onde,-
-og hjelper dem å holde ut.
Du har valgt den andre måten. Du har reddet meg fra mørket.
-Hvorfor? -Jeg elsket deg.
Er det svaret?
Det får duge til noe bedre...
Vi har fått vite at hæren ledes av Shazanan og hans kone.
-Hun er død. Jeg drepte henne. -Hun kan ennå ødelegge deg.
De tror hun bringer lykke. Det er en sterk kombinasjon.
Vi har en enda sterkere. Jeg går inn i kampen med min mann.
-Det er for farlig. -Det er bra for stridsmoralen.
De har en død dronning. Vi har en levende.
Det var en kald morgen når portene ble åpnet og slaget skulle stå.
Sultanen ville overraske fienden.
Han hadde ikke spor av redsel i seg da han gikk til angrep.
Beskytt min hustru. Hun er viktigere enn mitt eget liv.
En liten gruppe red i forveien for å angripe først.
Lykken står den djerve bi, og også dem som tar lærdom av sine feil.
Historiefortelleren sa at historier kan redde oss.
Med det mente han vel at de kan redde oss-
-hvis vi bruker fantasien.
Samle mennene.
Sesam, sesam, lukk deg opp.
Du må ta ansvar for dine handlinger, bror, og dø.
Shazanans menn var plutselig omgitt av fiender-
-på alle sider.
Døden kommer i mange forkledninger.
Nå var Shazanans tur kommet.
Slaget var over.
-Og far vant? -Ja, og han reddet Bagdad.
-Det var en spennende historie. -Fortell en til.
Jeg skal fortelle en ny historie i morgen kveld.
Vent til i morgen kveld.